Ковбасіада | |
Источник |
Незважаючи на те, що вітчизняні виробники ковбас є абсолютними чемпіонами в себе на батьківщині (імпорту належить не більше 3–5 %), чітко виражених позицій національних виробників ще немає. Поруч із великими підприємствами непогано почуваються у своїй ніші (переважно дешевої продукції) дрібні виробники. Проте ринок продовжує кристалізуватися. Господарі в домі Якщо років У кожній області, як правило, є кілька виробників, які утримують регіональну першість, але загальноукраїнської «жовтої майки лідера» не присвоєно нікому. Традиційно, на сході країни сконцентровано небагато м’ясокомбінатів, зате великих. Вони виготовляють 50–60 тонн ковбасних виробів на добу. У західних областях навпаки: більше дрібних фірм і чи не в кожному дворі є своя коптильня. Серед найпотужніших варто відзначити «М’ясокомбінат «Ювілейний» (Дніпропетровськ), «СМП» (Нововолинськ, Волинська обл.), «Продовольчу компанію «Юнкерс» (Єнакієве, Донецька обл.), Іноземні ковбаси з часів незалежності завжди були присутні на полицях українських магазинів. І, якщо поновити свою колишню славу імпортерам навряд чи вдасться, то здатність реагувати на проблеми нашого ринку вони не втратили. «Тільки в Сировинна криза Нині вітчизняним м’ясокомбінатам не вистачає дешевої сировини. Незважаючи на великі та тривалі обіцянки влади сприяти розвитку тваринництва, ця галузь і далі занепадає. Про це свідчать і дані Держкомстату. Зокрема, в Іншого виходу, як масово «запустити» імпортну сировину, вітчизняні ковбасники не бачать. Але імпортувати наразі її не можуть через високі мита та зростання курсу євро. Тому настійно просять уряд знизити ввізні мита на яловичину та свинину вдвічі — до 0,3 євро за кілограм. Натомість, за останні три місяці закупівельні ціни на м’ясну сировину вітчизняного виробництва зросли удвічі й досягають: 14 грн. за 1 кг яловичини (живої ваги) і 15 грн. за 1 кг свинини. У Міністерстві аграрної промисловості заявляють про дефіцит м’яса цього року на рівні 200 тис. т. А за даними Національної асоціації виробників м’яса та м’ясопродуктів «Укрм’ясо», він становить 400–500 тис. т на рік. До того ж, м’ясники пропонують уряду заборонити експорт у Росію, в першу чергу, — яловичини. У комплексі Здоровіше на цьому дефіцитному фоні почуваються м’ясопереробні підприємства, які мають власну сировинну базу, а ще краще — замкнений цикл. Яскравий приклад сучасного виробництва, в роботі якого враховані розробки кращих європейських та українських фахівців м’ясної галузі, — група підприємств торгової марки «Пан Курчак», які створили найпотужнішу виробничу структуру в цьому напрямку на Західній Україні. «Торік ми завершили етап створення повного циклу від вирощування кормів до реалізації готової продукції у власній торговельній мережі, — каже Юрій Власюк. — Застосування нових технологій в організації роботи, технологічному процесі, контролю якості сировини дозволяє ТзОВ «СМП» займати лідируючі позиції на ринку ковбас та копченостей. Річний товарообіг підприємства становить більше 150 млн. грн.». За словами Юрія Власюка, конкуренція на ковбасному ринку за До речі, кошти в українську м’ясопереробну галузь вкладають переважно вітчизняні інвестори. Іноземці купили лише кілька підприємств середньої потужності. Масовий прихід закордонного капіталу, який експерти пророчили ще торік, очевидно, розпочнеться не раніше, ніж Україна вступить до СОТ. Стимулювання збуту Учасники ковбасного ринку чесно зізнаються, що, дбаючи найперше про якість продукції, вони надто мало приділяють уваги технології продажу. Саме тепер настав час мерчандайзингу — діяльності, спрямованої на забезпечення максимально інтенсивного просування товару в сфері роздрібної торгівлі. Проте мистецтво викладати товар на вітрині торговельні заклади залишають за собою, а виробникам доводиться шукати з ними спільну мову. За словами експертів ринку, входити у торговельні мережі не так просто, адже щороку вони ускладнюють вимоги, в тому числі вимагають велику відстрочку платежу. Особливо це спостерігається в центрі та на сході України. Як запасний варіант, м’ясопереробники розвивають власні торговельні мережі. Хоча через них немає можливості реалізувати бажані (найбільші) обсяги продукції, втім такі «точки» завжди мають свіжий товар, а також — постійних покупців. Ще одним фактом стимулювання збуту може стати брендування. Споживачі вже починають звикати до цього. Серед таких ТМ — «Ідекс», «Колос», «Добра», «Тернопільські ковбаси», «Наш продукт», «Бащинський», «Слав’янка», «Золоте кільце», «Фомич», «Русанко», «Сімейний стіл», «М’ясна долинка». У зв’язку з нестачею сировини, ціни на ковбаси так і не зафіксувалися. На думку Юрія Власюка, вони вже виросли до свого рівня і якщо підніматимуться, то дуже повільно й на дорогі види. Проте, найближчим часом можливі знижки на середній на дешевий ціновий сегмент. Принаймні, «СМП» планує знизити їх на 5–7 %. |
Tweet |
|